ТРИ КОЛЬОРИ СИНІЙ
Поспіши, Анно.
Сідай.
Ви можете говорити?
Під час... Ви були в свідомості?
Мій сумний обов'язок повідомити вам...
Ви знаєте?
Ваш чоловік...
загинув під час аварії.
Ні, ви не могли бути в свідомості.
Анна?
Так, ваша дочка теж.
Там хтось є? Хто це зробив?
Мсьє Леруа...
можете покликати завідуючого?
Хтось розбив вікно в коридорі на першому поверсі.
Будь ласка, прийдіть зараз.
Я пошукаю.
Я не можу... Я не можу цього зробити.
Я розбила вікно.
Це не має значення.
Мені дуже шкода.
Ми замінимо його.
Мені дуже шкода.
Це не має значення.
Це сьогодні?
Сьогодні о 17.00.
Є що-небудь, що я можу для вас зробити?
До побачення.
Ми зібралися сьогодні тут, щоб оплатити наш останній борг
чоловікові...
композиторові, якого весь світ
вважав одним з найвидатніших.
Ніхто...
не може повірити, що він пішов.
Ми також оплакуємо його п'ятирічну дочку...
яка загинула разом із ним.
Патріс...
мільйони чоловіків
і жінок
чекали музику, яку ви складали
для об'єднання Європи...
яке ми всі сподіваємося відсвяткувати найближчим часом.
Здрастуйте.
Вітаю.
Я знаю, ви не хочете мене бачити.
Маєте рацію.
Можна мені зайти?
Жулі, це не для інтерв'ю.
Що тоді?
Я пишу статтю про вашого чоловіка.
Є дещо, що я хотіла б знати. - Що?
На чому зупинився Концерт для об'єднання Європи?
Його не існує.
Ви змінилися.
Ви не були такою грубою раніше.
Хіба ви не чули?
Я потрапила в аварію. Я втратила дочку й чоловіка.
Правда, що ви писали музику вашого чоловіка?
Добрий день.
Бернар?
Здрастуйте, мадам
Ви зробили те, що я просила?
Ви спорожнили блакитну кімнату? - Повністю.
Мадам, ми всі глибоко сумуємо.
Марі.
Чому ви плачете?
Тому що ви не плачете.
Я продовжую думати про них...
я все згадую.
Як я можу забути?
Будь ласка, заходьте, мсьє.
Хочете чогось випити?
Ні, дякую.
Давайте сядемо. Це може зайняти деякий час.
Я зараз повернуся.
Ніхто не повинен знати.
Ніколи.
По-перше, вам треба оплатити за притулок моєї матері до кінця її життя.
Вам треба простежити, щоб про Марі подбали
і про садівника теж.
Вам треба продати усе наше майно.
Усі гроші мають піти на той же рахунок.
Номер 270641196?
Так.
Дозвольте запитати чому?
Пробачте мені...
Але що залишиться у вас? - Мій власний рахунок.
Я ще не починала.
Я відклала це того дня... - Дня, коли я поїхала?
Так.
Ось воно.
Я чекала, що ви скажете. - Це було розумно.
Багато виправлень.
Не більше, ніж зазвичай.
Це красиво.
Я люблю цей хор.
Це Жулі.
Ви мене любите?
Так.
Відколи?
Відколи почав працювати з Патрісом.
Ви думаєте про мене? Ви скучаєте за мною?
Так.
Приїжджайте, якщо хочете.
Зараз?
Так, зараз.
Ви впевнені?
Так.
Олів'є?
Я впав.
Зніміть це.
Решту теж.
Усе забрали.
Тільки матрац залишився.
Я ціную те, що ви зробили для мене.
Але, розумієте, я звичайна жінка.
Я пітнію. Я кашляю.
У мене є порожнини.
Ви не будете скучати за мною.
Я впевнена, що ви це зараз усвідомите.
Зачиніть двері, коли підете.
Жулі!
Я хочу будинок без дітей.
Дозвольте мені запитати вас дещо, що могло б допомогти.
Що ви робите? - Нічого.
Я маю на увазі, чим заробляєте.
Нічим.
Зовсім нічим?
Зовсім нічим
Здається, у мене є квартира, яка вам сподобається,
але її ремонтують.
Це може зайняти деякий час.
Але я можу жити там зараз?
Звичайно. Там треба трохи підфарбувати і новий килим.
Чи можу я побачити її зараз?
Так. Чи можу я дізнатися ваше ім'я?
Жулі де Курсі, через у.
Вибачте, Жулі Віньон.
Я повернула собі дівоче прізвище.
- Кава і морозиво? - Як зазвичай.
Там хтось є?
Є хто?
Вибачте за шум. Я майже закінчила.
Я нічого не чула.
Дозвольте?
Я чула, минулого тижня ви не могли потрапити в квартиру.
Так, ваш чоловік позичив мені ковдру.
Я провела ніч у під'їзді.
Я хотіла б попросити вас підписати це.
- Що це таке? - Всі інші підписалися.
Ми не хочемо розпусних жінок у нашому будинку.
Молода жінка прямо під вами...
Вибачте. Я не хочу втручатися.
Вона повія.
Це не моя справа.
У вас чудове здоров'я.
Фізично все в порядку.
Ви в гарному настрої.
Це Антуан.
Ах, так. Це вас.
Мене звуть Антуан Ви мене не знаєте...
Ні, не знаю.
Хто це?
Молодий чоловік, який шукав вас. Я сказав, нехай зателефонує.
Все гаразд.
Я хотів би зустрітися з вами. Це важливо.
Ніщо не важливе.
- Це стосується однієї речі. - Якої речі?
Ланцюжка з хрестом.
Я і забула про нього.
Я знайшов його за декілька метрів від машини.
Але...
Я не міг лишити його. Це була б крадіжка.
Якщо ви хочете щось запитати, про те що я побачив після...
Вибачте.
Я хотів повернути ланцюжок...
Але я також хотів би вас запитати.
Так?
Коли я відчинив двері автомобіля...
ваш чоловік був ще живий.
Він сказав...
Не розумію.
Він сказав:
"Тепер спробуйте покашляти".
Мій чоловік розповідав анекдот.
Мова йде про жінку, яка не може зупинити кашель,
тому вона йде до лікаря.
Він оглядає її і дає їй таблетку, вона проковтує її.
Тоді вона запитує, що це було.
Він говорить: "Найсильніше проносне відоме медицині".
"Проносне від кашлю?"
"Так", - говорить лікар. "Тепер спробуйте покашляти!"
Він нас розсмішив.
Автомобіль врізався в той же момент.
Мій чоловік завжди
повторює останню фразу анекдота двічі.
Ви повернули його.
Тепер він ваш.
Ви захворіли?
З вами все гаразд?
Треба завжди триматися за щось.
Що ви сказали?
- Спасибі. - За що?
Я залишаюся.
Необхідні підписи кожного жителя, щоб вигнати мене, тому я залишаюся.
Гарна у тебе квартира.
Коли я була дитиною, у мене була така сама.
Я стояла під нею і тягнулася рукою.
Я мріяла підскочити і торкнутися її.
Я виросла і забула про це.
Де ти її знайшла?
Я... її знайшла.
Це сувенір?
Ти живеш сама?
Так.
Я б не витримала і ніч на самоті.
Щось, мабуть, сталося.
Ти не з тих, хто зраджує чи кидає.
Вибач. Я занадто багато говорю.
Бідолаха.
Хто?
Він спав там минулої ночі, коли я поверталася.
Він пішов, але залишив свою флейту.
Жулі?
Каву.
Я всюди вас шукав.
- І? - Я знайшов вас.
- Ніхто не знає, де я живу. - Це правда.
Я шукав місяцями. Тоді мені пощастило.
Донька моєї прибиральниці бачила вас у цьому районі.
Я приходив сюди останні три дні.
- Ви шпигували за мною? - Ні.
Я сумую за вами.
Ви сховались?
Втікли від мене?
Чуєте, що він грає?
Це звучить як...
Так.
Я вас побачив.
Мабуть, поки що вистачить.
Я постараюся завершити концерт.
Звідки ви знаєте цю мелодію?
Я складаю багато мелодій.
Я люблю грати.
Я зараз буду. Задоволені квартирою?
Дуже. Підшукайте мені ще одну таку.
Гаразд, але мені потрібно трохи часу.
Як довго?
Два або три місяці.
Ви порізалися при голінні.
Кіт подряпав.
Мамо?
Марі-Франс.
Це я.
Жулі.
Підійди ближче.
Мені сказали, ти померла.
Ти, здається, в порядку.
Молода... така молода.
Ти завжди була молодша, але зараз ти виглядаєш на 30.
Коли ми були дітьми.... - Я не твоя сестра. Я твоя дочка.
Мені 33.
Я знаю, знаю.
Я жартую. Усе гаразд.
У мене тут все є. У мене є телевізор.
Можна побачити весь світ.
Ти дивишся телевізор?
Ти хотіла мені щось сказати про свого чоловіка чи про дім?
Чи про дітей?
Чи, може, про себе?
Мамо...
мій чоловік і дочка мертві.
У мене більше немає дому.
Так, мені казали.
Знаєш, я була щасливою раніше.
Я любила їх, і вони любили мене.
Мамо, ти слухаєш?
Так, Марі-Франс.
Тепер мені лишається лише одне:
нічого.
Я не хочу майна, спогадів...
ні друзів, ні коханців - це все пастки.
У тебе є гроші, щоб зводити кінці з кінцями, дитино?
Достатньо.
Це дуже важливо. Не можна кинути все.
Мамо.
Так?
Я боялася мишей в дитинстві?
Ти не боялася.
От Жулі боялася.
Тепер я боюся.
Добре! Приємно бачити вас. Заходьте.
У мене є прохання.
Дружини немає вдома. Заходьте.
Не могли б ви позичити мені вашого кота?
Перепрошую?
Ваш кіт. Мені потрібен кіт на кілька днів.
Він не кастрований. Може бути агресивним.
Я не впевнений, що ви йому сподобались.
Що ти тут робиш?
Я бачила тебе з автобуса. Ти бігла, як навіжена.
Ти плачеш?
Ні, це вода.
Не носиш нижню білизну? - Ніколи.
Я взяла кішку сусіда, щоб убити мишу.
У неї були діти.
Все нормально, Жулі. Боїшся повертатися?
Дай мені свій ключ. Я піду поприбираю.
Я чекатиму тебе у себе.
Це Люсіль. Жулі, зроби мені послугу.
Приїдь до мене на таксі. Я поверну гроші.
Зараз? Вже пізно.
Зараз 11:30. У тебе є 25 хвилин. Це важливо.
Я не можу.
Будь ласка. Я ніколи нічого в тебе не просила.
Але зараз змушена. Будь ласка.
Де?
3 Сіте дю Міді, вуличка біля Пігаль.
перші двері зліва. Там домофон. Поклич мене.
Ти приїдеш?
- Так? - Я до Люсіль.
Іду.
Ти прийшла.
Я прошу пробачення.
Вибач.
Ти не сердишся?
Люсіль, п'ять хвилин до виходу. Допоможеш мені приготуватися?
Після того як моя зміна скінчилася, я прийшла сюди випити.
Я оглянула зал, не знаю навіщо.
Отам...
в першому ряду я побачила свого батька.
Він виглядав втомленим...
майже куняв...
Але він продовжував дивитися на груди дівчини.
Той гад, який тебе впустив, не захотів його виганяти.
Якщо платиш, то можеш дивитися, розумієш?
Я думала, з ким поговорити.
Я була у розпачі. Я не знала, до кого звернутися.
Тому я подзвонила тобі. - Що сталося з твоїм батьком?
Через десять хвилин...
він подивився на годинник і пішов.
Я згадала, що останній поїзд в Монпельє об 11:45.
Люсіль, чому ти це робиш?
Тому що мені подобається.
Я думаю, що всім подобається.
Жулі, ти врятувала мені життя. - Я нічого не зробила.
Я попросила тебе прийти, і ти прийшла. Тому ти мене врятувала.
Це ти?
Люсіль, ми виходимо.
Це я.
Це давно не секрет в світі музики,
що Рада Європи попросила вас
завершити ноти, початі Патрісом де Курсі.
Я погодився. Я зараз над цим працюю,
намагаючись з'ясувати, яким був його задум.
Це не так просто.
Чи можете ви розповісти нам
щось про ноти, ви їх побачили уперше?
Це перша частина
великого концерту, який писав Патріс
на замовлення Ради Європи.
Його мали б грати тільки раз
12 симфонічних оркестрів
в 12 містах ЄС.
Патріс не був виразною людиною.
Я думаю, що тільки одна людина розуміла його -
Жулі, його дружина.
Я намагалася попросити її приєднатися до нас
на цій програмі,
але, на жаль, вона відмовилася.
Ці документи, напевно, взяті з вашого власного архіву?
Вони не з архівів. Такого не передбачиш.
Це фотографії та документи,
які я знайшов у столі Патріса в консерваторії.
Його дружина відмовилася їх забирати.
Я не впевнений, що їх варто показувати.
Він був великою людиною.
Одним з найбільш помітних композиторів нашого часу.
Це правда.
Я думаю, що люди, як він,
належать всім нам...
Я буду через п'ять хвилин.
Куди я її поклала?
Зелена візитка.
Ви сьогодні не дивилися телевізор?
Ні, аж ніяк.
Ось вона.
Тут її домашній і робочий номери телефонів.
Навіщо вам її номер?
Сьогодні по телебаченню вона показувала ноти,
які я забрала у вас.
Так...
Після аварії, коли все зависло в повітрі, я зробила копію.
Коли ви прийшли по ноти, я знала, що ви їх знищите.
Тому я зберегла копію. Я послала її в Страсбург.
Чому ви це зробили?
Ця музика така гарна. Одна людина не може вирішувати долю таких речей.
Олів'є!
Пробачте.
Пусте.
Я чула, ви закінчуєте концерт Патріса.
Я подумав, що міг би спробувати.
Ви не можете. Ви не маєте права.
Це буде зовсім інше. Ви розумієте?
Я погодився спробувати. Я не знаю, чи зможу закінчити.
Я скажу вам чому.
Я сказав собі: "Це можливість".
Спосіб змусити вас плакати, змусити вас працювати.
Єдиний спосіб змусити вас сказати "я хочу" чи "не хочу".
Це не правильно.
Ні, але ви не залишили мені вибору.
Ви не маєте права...
Ви хочете побачити, що я зробив?
Я не зовсім впевнений, що схопив задум.
Якби я міг зіграти це для вас...
Ви знаєте, що хор повинен був співати?
Я думала, Патріс сказав вам.
Звичайно, ритм грецькою буде інший.
... ангели ...
... любові...
Хто ця дівчина?
Яка дівчина?
На фото у телешоу.
Дівчина з Патрісом.
Хіба ви не знаєте?
Просто скажіть мені.
Вона була його коханкою?
Так.
Як довго?
Кілька років.
Де вона живе?
Поруч з Монпарнасом.
Але вони часто зустрічалися в суді. Вона адвокат.
Чи стажувалася на адвоката.
Що ви збираєтесь робити?
Зустрітися з нею.
Вибачте.
Де тут рівність?
Той факт, що я з якоїсь причини не говорю французькою,
причина відмови вислухати мої аргументи?
Вибачте.
Так?
Ви були коханкою мого чоловіка?
Так.
Я не знала. Я тільки що дізналася.
Дуже шкода.
Тепер ви будете ненавидіти його і мене теж.
Я не знаю.
Звичайно, будете.
Дитина його?
Так.
Але він не знав. Я дізналася...
Я дізналася після аварії.
Я ніколи не хотіла дитину, але це сталося.
Тепер я хочу її.
У вас буде сигарета?
Вам не можна.
Ви хочете знати, де ми спали разом?
Скільки разів на місяць?
Ви хочете знати, чи любив він мене?
Так, це було моє питання.
Але зараз немає сенсу. Я знаю, що любив.
Так...
Він любив мене.
Зараз ви мене зненавидите?
Заходьте, будь ласка.
Щось сталося?
Ви бачилися з нею?
Ви наполягали, щоб я забрала документи Патріса.
- Ви не хотіли. - Ні, але якби мені довелося...
Ці фотографії були серед них?
Так.
Якби я взяла їх, я б знала.
Але якби я одразу їх спалила,
я б ніколи не дізналася.
Саме так.
Може, так краще.
Ви покажете мені те, що написали?
Це скрипки? - Альти.
А тепер...
Почекайте. Може, легше, без ударних.
Приберемо труби.
Piano, piano, sul tasto.
І замість фортепіано...
флейта?
Флейта.
Почніть знову звідси.
Поки що все.
А фінал?
Я не знаю.
Десь був аркуш паперу.
Контрапункт мав би повторитися в фіналі.
Він сказав мені: "Це на пам'ять".
Подивіться, чи зможете ви його завершити.
- Ван ден Буденмайєр? - Так.
Він хотів посилатися на нього в кінці. Ви знаєте, як він любив його.
Ви ще спілкуєтеся з нашим адвокатом?
Іноді.
- Не знаєте, він уже продав будинок? - Ні, я не знаю.
Я сумніваюся. Він би подзвонив.
Скажіть йому не робити цього.
Гаразд.
Якщо ви з усім справитеся,
ви мені покажете?
Так.
Там був матрац,
але мсьє Олів'є купив його.
Я не думаю, що він вам знадобиться. - Гаразд.
Ви були тут раніше?
Ні, ніколи.
Спальні та кабінет нагорі.
Я покажу вам їх за хвилину.
Це кухня. Тут завжди було так.
Хлопчик чи дівчинка?
Хлопчик.
Ви вже вибрали ім'я?
Так.
Я думала...
він повинен мати своє ім'я і свій дім.
Тут.
Я вам іще потрібен?
Ні, ви можете йти, дякую.
Я знала.
Що?
Патріс багато розповідав мені про вас.
Справді?
Наприклад?
Що ви хороша людина.
Добра і щедра.
Це те, до чого ви прагнете.
Те, що люди завжди можуть розраховувати на вас.
Навіть я.
Мені дуже шкода.
Це я. Я закінчила.
Ви можете приїхати завтра або зараз, якщо ви не дуже втомилися.
Ні, я не втомився. Але я не приїду.
Що?
Я не приїду.
Я думав про це весь тиждень.
Ця музика може бути моєю. Трохи важкою і незграбною, можливо,
але моєю.
Або вашою. Але всі повинні знати.
Ви ще там?
Так, я тут.
Маєте рацію.
Це знову я. Я хотіла запитати вас.
Ви дійсно спите на матраці, де ми...?
Так.
Ви ніколи не казали мені.
Ні, ніколи.
Ви досі любите мене?
Я люблю вас.
Ви сам?
Звичайно, я сам.
Я їду.
Якщо я говорю
мовами людськими й янгольськими,
та любови не маю,
то став я як мідь та дзвінка
або дзвінкий кімвал.
І хоча у мене є
дар пророцтва
і я знаю всі таємниці
і маю віру, щоб зрушити гори
Якщо я не люблю
Я ніщо
Любов довготерпить
Любов добра
Не заздрить, не вихваляється
Любов не надимається
Любов усе зносить,
вірить у все
сподівається на все
все переносить
Любов ніколи не перестає
Бо пророцтва зникнуть,
мови замовкнуть,
а знання скінчиться.
Але ці три залишаться:
віра, надія і любов,
але найбільша з них любов
переклад: Орися aka antusyrzhuk редагування: Сяник
Текст хору заснований на Новому Завіті, першому посланні до коринтян
Наша вдячність Alfa Romeo за дозвіл використання автомобіля у аварії,
обставини якої вигадані.